Din sezonul trecut și episoadele anterioare...
Libertatea ?
Nu vei mai fi Doctore al meu. Vei avea funcția de lanist...
Și vei fi salutat cu numele tău adevărat, Oenomaus.
- Ce e nebunia asta ? - Spartacus ne conduce.
Unul dintre cei morți îți poartă numele, scrijelit pe piept.
Consulii vor depune o moțiune și te vor trimite imediat în Capua.
Sunt vile și ferme, departe de oraș. Naevia a trecut de la un stăpân la altul.
Plecăm spre sud, să o găsim pe Naevia.
- Ea e soția lui Batiatus ? - E doar o umbră a ceea ce a fost.
Totuși, e în viață.
Ar da speranță orașului
dacă ar vedea că o femeie i-a supraviețuit lui Spartacus.
Unde te duci ?
Un animal fără onoare poate merge într-un singur loc.
SPARTACUS - RĂZBUNAREA
Episodul 2 - UN LOC PE ACEASTĂ LUME
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Ăla nu e un băiețel, ci un demon nenorocit.
Zămislit din pântecul Infernului.
Prezența ta în "gropile morții" vine ca o surpriză binevenită.
Când am auzit că Titus Batiatus ne va onora cu prezența sa...
Unde l-ai găsit ?
E împreună cu o adunătură de numidieni cumpărați din Maalok.
Ceilalți au fost înfrânți într-o săptămână.
Acesta pare prea prost ca să aibă aceeași soartă.
A avut parte de antrenament ?
Antrenament ? Un câine turbat ar fi mai ascultător decât el.
Cu greu răspunde la numele care i-a fost dat.
Toți bărbații pot fi îmblânziți. Indiferent cât sunt de sălbatici.
Trebuie sădit sâmburele unui țel și lăsat să prindă rădăcini.
Nu dau doi bani pe sâmburi. Monedele sunt pe placul meu.
Și prețul pentru a te vedea atât de înflăcărat ?
Zece dinari și băiatul e al tău.
Să-l antrenezi, regulezi... orice vei vrea cu el.
Opt.
Opt ? Pari un om onorabil. Cu toate astea, vrei să mi-o tragi.
Dacă aș avea o asemenea dorință, ai fi despicat în două.
Îți ofer acest târg doar pentru a încuraja cumpărările viitoare.
Ridică-te și salută-ți noul stăpân, Oenomaus.
E timpul.
Animale împuțite.
Trăiau în resturi și rahat sub oraș.
Dacă am fi știut că sunt acolo,
am fi fost călare spre Roma cu vestea uciderii lui Spartacus.
Acum ar putea fi oriunde.
Probabil că a părăsit orașul către zone mult mai dure.
Nu e un lucru ușor să căutăm pe o asemenea arie.
Mai mulți oameni ar grăbi căutările.
Încercările de a strânge soldați nu au dat roade.
E vina lui Seppius.
A luat sub ocrotirea să orice om care știe să mânuiască sabia.
- Poate că e timpul să-i cerem sprijinul. - E omul lui Varinius, nu merită invitația.
Și, cu toate astea, oamenii săi sunt o necesitate.
Dacă i-am fi avut în piață, Spartacus nu s-ar fi apropiat de tine.
Zeii complotează împotriva ta.
Întoarce-te în camera ta.
Cer să le oferi jertfă. Una de sânge și sacrificiu.
- Vorbești de un ritual ? - Pentru a reface această Casă.
Și pentru a-i îngenunchea pe dușmanii noștri.
Ia tot ce-ți trebuie de la piață când soarele va răsări.
Ne vom sfătui cu Seppius.
Voi aranja întâlnirea.
Crezi că Zeii vor ține seama de rugăciunile tale ?
Dacă motivul este just.
Atunci imploră-i să-mi spună unde este Spartacus.
Înainte ca nelegiuitul să ia viața altui roman...
Vreau să-mi dau drumul, Tiberius. Vâră-ți mădularul în fundul meu.
Roba mea ! Repede !
Stăpâniți-vă frica și tăceți din gură.
Nu avem nimic cu voi,
ci cu cei care se cred stăpânii voștri.
Un titlu care nu înseamnă nimic pentru noi.
Nici pentru voi, dacă așa doriți.
Aveți oportunitatea de a alege, așa cum am avut și noi odată.
Să vă supuneți pentru totdeauna cruzimii imperiului roman...
sau să puneți mâna pe arme și să vă alăturați nouă, în libertate.
Și tu cine ești, ca să prezinți o asemenea ofertă nenorocită ?
Eu sunt Spartacus.
Țineți-vă gura !
- Tu ești stăpânul acestei case ? - Da.
Atunci trebuie să vorbim.
Ce vreți ?!
Spuneți ce vreți și veți fi satisfăcuți !
- Ești un om cu relații ? - Da ! Am atenția Magistratului !
Îi pot transmite un mesaj.
Tu ai un mesaj care mă interesează.
Ai fost prieten cu Batiatus, nu-i așa ?
- Nu-i așa ? - L-am cunoscut doar în trecere.
Era plin de vise nebunești.
De a ajunge în Senat. Totuși, avea nevoie de sprijin.
Pentru a-l câștiga, ai trimis un dar. De la vilă la vilă în zona asta.
O femeie.
- Ai văzut-o ? - Dacă da, viața îmi va fi cruțată ?
Vorbește cât încă mai ai limbă.
A fost... a fost aici !
L-ai minți pe însuși Jupiter, pentru a vedea încă un răsărit.
Piele măslinie, păr scurt.
Avea semnul stăpânei ei pe umăr.
- Unde e ? - Nu știu ! A fost băgată în căruță.
După aceea ?
De unde era să știu că înseamnă ceva ?
Nu respira ?
Inima ei nu bătea ca a oricărei alte femei ?
Dar tu nu ai văzut o femeie.
Ai văzut doar ceva care să fie folosit și aruncat.
Te rog...
Ai văzut un sclav nenorocit !
Frumusețea ta îmi scoală mădularul.
O înălțare neînsemnată.
Acela miroase a rahat.
- De unde este ? - Galia.
Galii regulează fără să țină seama de plăcerea femeii.
O abilitate ce lipsește majorității bărbaților.
Și cum e Spartacus ?
- El cum este ? - Peste restul în toate privințele.
Îmi cer scuze. N-am știut că e al tău.
Nu-l revendic în asemenea termeni și nici nu va fi subjugat.
Îți oferă protecție pentru afecțiunea ta.
Nu avem o asemenea înțelegere.
Atunci e dragoste ?
Desigur, speranța dragostei ce va veni.
Un pericol în sine.
Vreau să fie numărate proviziile și mâncarea.
Găsește-l pe Vitus și ocupă-te de asta.
N-am suferit pierderi.
Liscus și Acer au suferit răni minore.
Galii sunt neatenți.
Câte arme ați luat ?
Îndeajuns pentru a înarma încă doisprezece oameni.
Și le vom pune-n folosință.
La următoarea vilă pe care o vom cuceri.
- Stăpânul ? - Și-a amintit de o sclavă.
Marcată la fel ca Naevia.
- Unde a fost dusă ? - A fost pusă în cotigă.
Pentru a fi trimisă următorului stăpân.
Crixus.
O vom găsi, frate.
Și-i vom trimite în viața de apoi pe cei care te-au ținut departe de ea.
Mă duc la oamenii mei. Să-i acopăr mădularul lui Rhasko.
Dă-te jos.
Are parte de firimituri.
Totuși, tu îi dai o masă.
Inima lui tânjește după dragostea sa. Voi avea grijă să fie hrănită.
Chiar dacă Naevia trăiește, nu va fi dragostea vieții sale.
Dacă vrem să-i înfruntăm pe romani și pe Glaber,
trebuie să ne eliberăm luptând cu bărbați.
Nu să ne pierdem timpul cu speranțe și cu sclavi nefolositori.
Fiecare om are valoarea sa.
O lecție pe care romanii o vor învăța curând.
Legăturile sclaviei au fost rupte.
Niciodată nu le veți mai simți strânse în jurul gâtului vostru,
răpindu-vă răsuflarea și viața.
Alăturați-vă fraților voștri pentru o cauză dreaptă.
Vom vedea romanii cum sângerează pentru că ne-au tratat ca pe niște câini,
ținuți în lesă, la cheremul lor.
Tychos ! Sophus ! Armele !
Acum.
Cine vrea să verse sânge ?
Locul ăsta.
Aerul însuși se agață de carne, molipsind-o.
Închide ochii, stăpână, și nu te mai gândi.
Ilithyia.
Gaius.
Îmi faci inima să sară din piept.
Apa e plină de dovezi.
E din cauza copilului tău.
Și loviturile ferme asupra burții umflate.
O asemenea agresiune prevestește un băiat.
- Ți-aș oferi ceva mai prejos ? - Mi-ai oferit mult în ultima vreme.
Sacrificiul tău nu a trecut neobservat.
- Totuși, trebuie să-ți cer mai mult. - Trebuie doar să-mi comanzi.
Escorteaz-o la piață pe Lucreția la răsărit.
Vrea o ceremonie de purificare a casei și de nimicire a dușmanilor.
Zeii mai degrabă s-au ușura pe Roma decât să-i șoptească sfaturi la ureche.
Oamenii de aici cred că ea e un profet.
Nu putem avea încredere în ea.
Nu cu mult timp în urma spuneai că e prietena ta.
- Am plătit scump acea greșeală. - Amândoi am plătit.
Chiar crezi că e binecuvântată ?
Spartacus trebuie să moară, dacă vrem să ne întoarcem la Roma.
Sunt dispus să cred orice, dacă va grăbi prinderea lui.
Așadar...
Lasă-mă să te usuc ca să putem merge în pat.
Din nou, suntem într-un pat adevărat.
A trecut atât de mult...
- N-am mai văzut așa un pat. - Atunci meriți să fii aici.
Spartacus...
Ce înseamnă pentru tine tot ce e între noi doi ?
- Ce răspuns ți-ai dori ? - Unul venit din inimă.
Prea mult timp m-am desfătat cu durere și tristețe.
E greu să-mi amintesc ceva mai dulce,
decât atunci când te am în brațe.
Atunci ține-mă mereu în brațe.
Spartacus !
M-ai ucis deja. Nu ezita s-o faci din nou.
Ți-a oferit libertatea. Așa îl răsplătești ?
N-aveam nevoie de așa ceva. Eram mâna dreaptă a stăpânului !
- Aveam o funcție și eram respectat. - Ai fost un sclav.
- Tot ce aveai era o iluzie efemeră. - Acum tu vrei să-mi fii stăpân !
Ce-ar fi făcut stăpânul tău, dacă l-ai fi atacat ?
- M-ar fi omorât. - Da, așa e...
Încă mai vrei să-l antrenezi pe gunoiul ăsta ?
- Băiatul merită o șansă. - A avut o șansă.
Iar ca răsplată, a încercat să te omoare.
Nu-mi vine să cred... sunt de acord cu un gal.
A fost sclav întreaga viață. E greu să fie altceva.
- Poate nici nu va reuși vreodată. - Și dacă-l ucidem ?
Ce mesaj le-am trimite celor care vor să ni se alăture ?
- C-ar face bine să ne asculte. - Suntem ca romanii ?
Ne impunem prin frică și amenințări cu moartea ?
Dacă mai încearcă o dată, o să ajungă lângă stăpânul lui.
Cum ai vrea să-l antrenăm pe cățelușul ăsta turbat ?
Așa cum Batiatus și Doctore m-au antrenat pe mine.
Și uite ce bine a ieșit...
Liberius împotriva lui Plumbatae !
Addonexus îl alege pe Vinculum !
Dați-i drumul.
Am câștigat meciul. Ca răsplată, am primit biciul și nuiaua.
Crezi că meriți altceva ?
Asta e o Casă a campionilor, Oenomaus.
Nu tu faci regulile. Aici ți se impun regulile.
Am înțeles, stăpâne.
Trebuie să înveți să îngenunchezi, dacă vrei să te ridici.
E o lecție necesară,
dacă vrei să fii alături de campionii Casei Batiatus.
- Cum aș putea să fiu campion ? - Doar tu ai răspunsul ăsta.
Ești mai puternic decât bărbații de vârsta ta.
Însă nu ai disciplina necesară pentru a-ți atinge potențialul maxim.
Quintus ! Adu două căni de vin cu miere.
Spune-mi ce trebuie să fac.
Trebuie să faci cel mai dificil lucru posibil.
- Trebuie să-ți descoperi rostul. - Rostul ?
- Rostul pentru care lupți. - Lupt ca să rămân în viață.
La fel ca noi toți...
Ca să ajungi sus, trebuie să lupți pentru ceva măreț.
Ceva mai presus de simpla supraviețuire.
Tu ești stăpânul meu. Lupt pentru ce hotărăști tu.
Nu... E o decizie pe care fiecare om,
indiferent dacă e sclav său liber, trebuie să o ia singur.
Decizia e doar a ta.
În cinstea rostului tău...
și a destinului spre care te va conduce.
Addonexus ! Câștigător !
- Abia ai câștigat... - Trimiteți-mi încă unul !
- Și ce să fac cu adversarul său ? - Trimite-l și pe el.
Reluați !
Atacați !
Țineți mâna dreaptă sus !
Atacați !
Ai și scut și sabie ?
Încă o dată...
Atacați !
Foarte bine...
Te-ai expus pe lateral. Greșeala multor luptători buni.
Nu sunt un nenorocit de soldat.
Încă nu.
Poziția unu și poziția doi ! Atacați !
- E mai grea decât credeam. - Cu timpul o să fie mai ușoară.
Și când va fi ușoară că o pană ? Unde crezi că ar trebui să "zboare" ?
Tu vei fi cel care va alege.
Ai grijă la picioare și atacă-mă.
Atacați !
Trebuia să-l ucidă.
Dacă-i dai voie unui câine să te muște, te va mușca din nou.
Păcat...
- De ce se holbează ? - Cum ar putea să nu se uite așa ?
O femeie binecuvântată de zei e printre ei.
Zeii... Da...
În trecut, abia vorbeai despre zei.
Acum doar la ei apelezi pentru sfaturi și îndrumare.
Multe s-au schimbat.
Vorbești cam ciudat pentru cineva care nu-și amintește trecutul.
Încep să-mi amintesc unele umbre ale trecutului.
- Și ce-ți amintești ? - Noi două am avut multe secrete.
Mi-ai mărturisit că nu asculți mereu de poruncile tatălui tău.
Sau de cele ale soțului tău.
Vorbești despre prima vizită la vila ta.
Pe atunci nu ne cunoșteam atât de bine.
Îmi doream atât de mult să-ți fac pe plac. Ești soția legatului !
Ce onoare...
Nici nu știi ce înseamnă să te primesc din nou în casa mea.
O casă plină de viață și viitor...
Să supraviețuiți unui așa măcel, trebuie să fiți binecuvântată de zei.
Recunoștință...
Zeii să te binecuvânteze.
Zeii să vă binecuvânteze...
Ilithyia !
- Sunt fascinați de ea... - Seppia ! Ce plăcere să te văd !
Fratele meu abia a plecat să se alăture soțului tău.
Bărbații și politica lor...
Să-i lăsăm pe ei și să vorbim despre lucruri mult mai importante.
Care sunt ultimele bârfe la Roma ?
Soțul și copilul pe care-l voi avea mi-au distras atenția de la așa ceva.
Nu pot crede că ești atât de detașată. Cunoșteai pe toată lumea.
- Chiar și așa, toți mă doresc. - Cat de mult mi-ar plăcea și mie.
Și mie-mi lipsesc atențiile...
Trebuie să renunțăm la orice plăcere când suntem căsătorite ?
Trebuie ! Dacă o femeie e bine crescută...
Ce păcat...
Poate ar trebui să implor zeii să mă păzească de un asemenea destin.
Zeii să vă binecuvânteze...
Spartacus era soldatul tău, nu e așa ?
În timpul mult prea scurtei tale campanii din Tracia.
În trupele auxiliare.
De pe atunci era un animal neascultător.
- Tu ai adus fiara pe tărâmul nostru. - Ca să piară în arenă.
Totuși, e în viață.
Nobilul meu văr, Sextus, nu se mai bucură de viață.
Mulți au avut de suferit.
Rănile li se vor vindeca la vestea morții lui Spartacus.
Asta mi-am pus în cap cu luni în urmă.
Am auzit, în Senat, de strădaniile tale.
Câți dintre oamenii tăi a trimis pe Lumea de Dincolo ?
S-a dovedit ingenios, ca atunci când te-a atacat în piață.
Păcat că oamenii mei nu erau acolo, să scape odată de el.
Spartacus vă e inamic amândurora.
Tribunul a pus punctul pe i.
Spartacus e inamicul nostru comun. Ne-a jignit și ne-a vărsat sângele.
Să lăsăm deoparte neînțelegerile și să-l îngenunchem împreună.
Aș vrea să mă consult mai întâi cu Varinius.
Sunt soldații tăi sau ai lui ?
Și care dintre noi doi ar da ordinele ?
Vei avea un rang important. Vei răspunde doar în fața mea.
Îți jur că vei fi de față când Spartacus se va prăpădi.
Îți cam scapă printre degete.
De ce ești sigur că îl vei înfrânge ?
- Pentru că asta e voia zeilor ! - Mai nou îți vorbesc zeii ?
Prin intermediul fostei stăpâne a acestei case.
Lucreția ?
Au binecuvântat-o, ca în noaptea când au cruțat-o, în acel masacru.
Nu e singura care s-a salvat.
Zeii nu au călăuzit-o și pe soția ta în afara pericolului ?
Ilithyia a plecat înainte de evenimentele acelea nefericite.
A luat cu ea și o parte dintre soldații tăi.
Aceștia ar fi dat avantajul în fața lui Spartacus,
fără să iasă un măcel.
Ai mai multă grijă ce spui în fața mea, băiete !
- Să luăm loc... - Îmi aleg foarte bine cuvintele.
Ai obținut titlul de acum doar prin mijlocirea socrului tău !
Dacă mai vorbești așa cu mine, îți voi reteza limba !
Nu ai mai avea la dispoziție soldații mei.
Înainte, bărbătește !
Te fac una cu pământul, te strivesc.
Mă ușurez pe mormântul tău pentru că așa îmi place.
... Nu te aștepta la altceva.
Înainte, bărbătește !
Tu ! Sclavo, umple-mi cupa !
Rhaskos.
Umple-ți-o singur !
Vezi să nu golești butoiul !
Oferi privilegii nemeritate.
Ai prefera să se plece în fața ta, ca în fața stăpânului lor ?
Nu. Dar nici nu vreau să îi consider egalii mei.
Nu s-au călit în sânul Frăției, ca noi.
S-au alăturat cauzei noastre de bunăvoie.
- Un astfel de foc se întețește ! - Sau e stins de furtună.
Plecăm în zori. Mai sunt și alte vile de prăduit.
Îți forțezi norocul,
uitându-te fix la cel care l-a ucis pe Theokoles.
Victoria lui a dovedit că și uriașii pot cădea.
Cum te cheamă, micuțule ? Ca să te pot jeli așa cum trebuie.
- Mă cheamă Tiberius. - Tiberius ?
Ești prea tuciuriu ca să ai un nume roman.
Sunt mai mult roman decât sirian.
În școala noastră de gladiatori era un sirian.
Un trădător ticălos.
- Aveai rude acolo ? - Îmi amintesc doar de un frate.
- Și eu am avut un frate. - Nu mai ai ?
- A fost ucis de romani. - Când v-ați răzvrătit ?
O vei face și tu, cândva, dacă ai minte în cap.
Uită-te la mine !
Vreau să-ți văd chipul frumos... când explodez !
- Animal jegos ! - Mira...
Dispari sau te las eunuc !
Dacă nu erai târfa lui Spartacus, îți arătăm eu ce să faci cu aia...
și cu sula mea.
Iertare ! O să am grijă ca Rhaskos...
Am vrut să mă culc cu ticălosul ăla de gal !
De ce ?
Nu tuturor ne încălzește Spartacus patul
și ne face favoruri.
Ți-ai dobândit libertatea ca să ajungi iar sclavă ?
Libertatea are un preț.
Îl plătesc așa cum pot. La fel ca tine.
Mai bine am sta mai departe, să nu fim trăsniți din Cer !
Ritualul ăsta poate fi profitabil fără mari cheltuieli.
Capra aia n-a fost ieftină.
Zeii șușotesc despre înșelăciune și trădare.
Te asigură că aceia care țin secrete față de tine
vor fi scoși la lumină.
Acceptați-ne ofrandă
și dați-ne putere împotriva inamicilor...
E bine să se joace cu cuțitele când are mâinile așa nesigure ?
Taci !
Acum se face voia voastră.
Poate mai aducem o capră ?
Când termină ritualul,
vezi să se șteargă sângele și ai grijă de Lucreția.
Urmează să lupți cu Caratacus.
E o fiară care a luat multe vieți.
- Crezi că o va curma și pe a mea ? - În halul în care ești ?
Dacă nu o va face el, trimite-l pe unul care e în stare.
Te-ai îndepărtat mult de condiția de animal fără minte.
Mi-e rușine că am luptat acolo, fără strop de onoare.
"Gropile morții" sunt pentru cei care nu-s în stare de altceva
decât de o moarte urâtă.
- Tu ai alt destin, mai măreț. - Arena.
Acolo se făuresc legendele.
Mă tem pentru cei care vor cuteza să te înfrunte.
- Morțile lor vor fi de neuitat. - Zeii vor fi mulțumiți.
Nu pentru zei lupt...
... ci pentru tine.
Ăsta e scopul meu în viață.
Să aduc onoare Casei Batiatus.
Onoarea e doar a mea.
Da !
Tu.
Stăpână !
Se apropie niște oameni !
Au torțe ! Vin dinspre nord !
- Câți sunt ? - Șase. Poate și mai mulți.
Adună soldații...
Așteaptă ! Poate sunt cercetașii unei armate mai mari.
Dacă ne-ar scăpa vreun călăreț, ar putea aduce belele mai mari.
Atunci îi vom prinde ca în clește.
Știu eu o cale mai bună.
Așa romanii nu vor afla unde ne aflăm.
Îl caut pe stăpânul tău, din partea lui Seppius.
Iertare. E plecat cu afaceri la Picentia.
Picentia ? Nu știam că îi place orașul acela.
Îi plac târfele din oraș.
Ești sclavul lui personal, nu ?
- Tiberius. - Tiberius.
De ce nu ești cu stăpânul tău ?
Doar în mine are încredere să am grijă de treburile casei,
cât el își satisface poftele trupești.
Îți slujești bine stăpânul.
Întoarce-te la treabă !
Așteaptă !
Ai bătut drum lung din Capua.
Vino și-ți voi da ceva care va face să merite strădania ta.
Ne trădează.
Spartacus !
De ce nu i-ai lăsat să plece ?
- L-a ucis ! - A văzut că nu are cum să învingă.
S-a uitat spre gâtul meu ! Nu am zgarda de sclav.
De nu l-aș fi primit în casă, s-ar fi întors cu mai mulți soldați.
Ai făcut bine, Tiberius.
Nasir. Fratele meu îmi spunea Nasir.
Cine ne deranjează la o asemenea oră ?
Aduc un dar...
care te va ajuta să îi curmi viața lui Spartacus.
Zeii mi-au auzit rugăciunile !